66...
67...
68...
69...
70...
71...
72...
73...
74...
75...
76...
77...
78...
79...
80...
81...
82...
83...
84...
85...
86...
87...
88...
89...
90...
Burt. Sammuta se hemmetin rakkine!
Tiedätkö paljonko kello on? Burt! Senkin vanha hölmö!
- Mitä oikein luulet tekeväsi? - Anteeksi, George. Mitä sanoit?
- Tiedätkö paljonko kello on? - Anteeksi. Tänään on perhanasti hommia.
Sananlaskussakin sanotaan, että aikainen lintu madon löytää.
Jos teet tämän vielä kerrankin, soitan poliisit.
Voisit leikata nurmikkosikin! Se on häpeäksi naapurustolle!
Selvä.
Hei, muksu.
Tässä on verraton resepti:
Kaksi Chevysta, -
yksi Fordista.
Vuoden '36 Chevyjen männissä -
on varmasti vähän titaniumia tai jotakin.
Niistä tulee todella hyviä.
Pannu kiehuu. Ole hyödyksi ja tee teetä.
Saadaanko keksiäkin?
- Mitä? - Saanko keksin?
Tiedät, missä ne ovat. Ota itse.
Pysy siellä.
- No niin. - Mitä teet jouluksi, Burt?
Jouluksi? En tiedä. Miten niin? Kalasteletko lahjaa?
- En, ajattelin vain lähdetkö pois. - En...
Jouluna on kiire, poika.
Suoritin vain 27 testiajoa tänä vuonna. 24 rannalla ja kolme tiellä.
Kaikki laittomia.
Ajoin vähän ylinopeutta, se myönnettäköön.
- Kuinka kovaa ajoit? - Ei hajuakaan.
Siksi minun pitää mennä Bonnevilleen.
Selvittääkseni, kuinka kovaa se kulkee.
No niin.
Täytyy ottaa mäntä pois muotista, siinä kaikki.
Tämä on operaation viimeinen osa.
Metallin jäähdyttäminen. Se karkaisee sen. Varo vähän.
Tuolta otin vettä pannuun.
Se antaa teelle hyvän titaniumin aromin, eikö vain?
Eräs tyyppi kysyi minulta kerran: "Kuinka karkaiset mäntäsi?"
Sanoin: "En karkaise, työnnän ne vain kylmään veteen, siinä kaikki."
"Se juuri on karkaisemista," hän sanoi nauraen ja lähti päätään pudistellen pois.
Tästä saattaa tulla täydellinen mäntä.
Totta helkkarissa pitäisi tulla. Olen tehnyt satoja mäntiä.
Ne kaikki ovat tuolla ylhäällä pirstaleina.
- Oletko tehnyt nuo kaikki? - Olen. Näyttää täydelliseltä.
Kaunis, ei jähmettymiä. Näetkö?
Tommy, onko äidilläsi paistiveistä, jota voisin lainata?
- Paistiveistä? On. - Tarvitsen kunnon terävän veitsen.
Odota hetki.
- Thomas, mitä sinä puuhaat? - En mitään, äiti.
- Saanko ottaa leipää ja maapähkinävoita? - Ota, mutta pane kaikki takaisin paikoilleen.
Anteeksi tuo.
- Tom. Älä unohda puita. - En, äiti.
No niin.
Haluan kumia pois niin paljon kuin mahdollista.
Sen täytyy olla täysin sileä, kuten tuo.
- Miksi? - Kovassa nopeudessa -
keskipakoisvoima laajentaa rengasta ja -
se hankaa pyörän runkoa vasten.
Täytyy kuitenkin varoa, ettei leikkaa pinnan läpi.
- Miksi pissaat sitruunapuullesi? - Mitä?
Miksi pissaat sitruunapuullesi?
- Kenen mukaan minä niin teen? - Äiti sanoo näkevänsä sinut -
joka aamu ja hän puhuu siitä lakkaamatta.
Vai puhuu?
Se on hyvää lannoitetta puulle. Ei kannata haaskata mitään.
- Minun olisi parasta mennä kotiin. - Hyvä on.
Äiti suuttuu, jos olen täällä liian kauan.
Niin tekee.
- Tarvitsetko veistä vielä? - Tarvitsen. Tuon sen myöhemmin.
Älä tuo. Haen sen huomenna koulun jälkeen.
Hyvä on.
- Hei. - Heipä hei.
Burt Munro. Sinulla taitaa olla paistiveitseni.
- Niin on. - Ja teroittimeni.
Tässä ne ovat.
Kiitos paljon.
- Päivää, Frank. Mitä kuuluu? - Voisi olla paremmin, voisi olla huonommin.
Eturenkaasi näyttää vähän tyhjältä.
Onneksi se on tyhjä vain alapuolelta.
- Nähdään huomenna juhlissa. - Siitä tulee hauskaa.
Hei, Fran.
- Se tavallinen. - Eläkesekki tulossa.
Aion kysyä sinulta kysymyksen, ja haluan -
- myöntävän vastauksen. Sopiiko? - Sopii.
Kyllä.
- Mikä se kysymys on? - Haluttaisiko sinua lähteä -
nuhteettoman nuoren herrasmiehen kanssa paikallisiin pirskeisiin huomenna?
Pyydätkö minua treffeille, Burt Munro?
Niinpä taidan tehdä.
- Tuletko? - Sovittu.
- Hei, poika. - Hei, Burt.
- Ällöttävää. - Eikö olekin?
Olen pynttäytynyt illan pirskeisiin, mutta en saanut parhaita kenkiäni jalkaan, -
koska varpaankynteni ovat kasvaneet kuin osterinkuoret.
Tällä asia pitäisi hoitua.
Katsos. Kuin pikkuvauvalla.
Kiitos, Burt.
- Iltaa, Burt. - Kiitos...
Tässä on Fran. Kiitos paljon.
- Terve, Duncan. - Burt.
Menen vain tervehtimään poikia, palaan pian.
- Kuinka pyörä kulkee? - Ei hullummin.
- Hyvää syntymäpäivää. - Kiitos paljon.
Tämäpä yllätys.
Ostatteko arvan tai pari?
- Mitä sillä voi voittaa? - Putte Possun ja kaksi tusinaa olutta.
Keräämme rahaa Burtin Amerikan matkaan.
Burt, tule tanssimaan.
- Onko tämä twistiä? - On. Osaatko twistiä?
Twistaa kanssani.
Osaathan sinä.
- Juuri noin. - Tämä on nyt se atomihyökkäys.
Sitten ilma selkenee ja pöly laskeutuu.
Katsot ulos, onko kaupunki tuhottu.
Mutta siellä pihalla, terhakkaana -
seisoo Burt Munron luotettava vanha Indian Scout '45.
Hieno kunnianosoitus Burtille.
Tulehan lavalle, Burt. Tule, tule.
Toivottavasti kaikki ovat ostaneet arvan, -
koska uskomme Burtin vievän Southland Motorcycle Clubin maailmankartalle.
Mitä siellä tapahtuu?
Häipykää täältä.
Voi sentään.
Näyttää siltä, että ratkaisin sen...
Oletko Burt Munro?
- Mitä hän sanoi? - Kysyin, oletko Burt Munro.
Etsittekö vanhaa Burtia?
Onko kukaan nähnyt häntä?
- Ei, hän on... - Kyllä sinä olet hän.
Olet se vanha ukko, joka ajaa armeijan Indianilla.
Ai, se vanha veijari. Burt Munro.
Minähän se olen.
Armeijan Indian on varsinainen susi, minulla on -
aito ja alkuperäinen 1920 V-twin Scout.
- Siinähän on polkimet, vai mitä? - Älä anna periksi, Burt.
En tiedä, millaisilla potkupyörillä te kahelit tulitte kaupunkiin, -
mutta tiedän, että omani jättäisi ne seisomaan.
Enpä usko, vaari.
Oletteko valmiita panemaan rahaa sanojenne pantiksi?
Sovittu. Vanha höperö.
- He taisivat jänistää, Burt. - He tulevat.
He tulevat.
Kohteliasta tulla paikalle.
- Satanen vetoa, että Indian jää viimeiseksi. - Hyvä on.
Anna mennä, Burt.
Paikoillanne. Valmiina.
Nyt!
Työntäkää.
- Tulkaa. - Anna mennä, Burt.
Työntäkää. Lujaa.
Anna mennä.
- Perkele. - Hieno pyörä, vaari.
Luuseri.
Kiitos, kaverit.
- Parempi onni ensi kerralla. - Onnea, Burt.
- Kiitos, kulta. - Varovasti, se on kuumaa.
Ainakin annoin heille vastusta koko rahan edestä.
Menomatkalla ainakin.
Burt, mitä matka Amerikkaan maksaa?
- Anteeksi, kulta. Mitä sanoit? - Paljonko matka Amerikkaan maksaa?
En tiedä. Minulle on sanottu, että noin kaksi tuhatta.
Ja paljonko sinulla on nyt rahaa?
Pois lukien tämänpäiväinen katastrofi, rahat eilisillalta ja -
eläkerahat, joita olen säästänyt.
Käsittääkseni minulla on 1275 Amerikan dollaria.
Voisin lainata sinulle rahaa.
Tuo on kovin kilttiä, Fran-kulta, mutta ei kiitos.
Täytyy sinun jotain tehdä.
En ole kertonut tätä kenellekään, mutta -
en usko, että pääsen Bonnevilleen. En ainakaan tänä vuonna, -
700 dollaria on iso raha hankkia -
ja laiva lähtee viiden päivän kuluttua.
Haluaisin kyllä tietää kuinka lujaa se kulkee, -
ennen kuin heitän lusikan nurkkaan. Ennen kuin potkaisen tyhjää.
- Hei, Lloyd. - Päivää, Burt.
- Sääli se kaatuminen. - Olen kuitenkin yhtenä kappaleena.
- Mitä saa olla? - Talon erikoinen, herneitä, piirakkaa, vanukasta.
Se tekee viisi shillinkiä.
Burt, ottaisit lainaa taloasi vastaan.
- Mitä taloa? - Kiinteistöäsi. Kai se on jonkin arvoinen.
- Ole hyvä. - Burt Munro, katso käsiäsi.
- Mikä niissä on vikana? - Peset räpyläsi ennen kuin tuot ne lähelleni.
Olkaa hyvät.
Herätys.
Aika nousta ja säteillä.
Burt, olet ihana.
On päästävä pois täältä ennen kuin naapurisi näkevät minut.
Tämä maistuu hieman oudolta.
Metalliselta.
- Pahus! - Mitä?
Rintaani koskee.
Hän on vajassa, nopeasti.
Äiti ja isä, Burtille on sattunut jotain.
- Burt, mikä sinulla on hätänä? - Kaikki hyvin, Tommy. Älä minusta huolehdi.
- Oletko varma? - Olen.
Mitä te tuijotatte? Vanhakin mies tarvitsee rakkautta.
- Herra Munro. - Päivää. Mikä on tilanne?
- Valitettavasti uutiset eivät ole hyviä. - Annahan kuulua.
Saitte sydänkohtauksen.
Teillä on sepelvaltimotauti.
- Mikä se on? - Se on sydänvaltimoiden ahtauma.
Voi veljet.
Valitettavasti emme voi tehdä juurikaan muuta ikäisellesi, kuin neuvoa ottamaan rauhallisesti.
Jos saat uuden kohtauksen, laita yksi tällainen kielesi alle, -
anna sen sulaa ja nielaise. Kivun pitäisi hävitä 30 sekunnissa.
- Miksi näitä kutsutaan? - Trinitraattitableteiksi.
Tunnetaan paremmin nitroglyseriininä.
- Sitä käytetään räjäyttämiseen. - Aivan, mutta näissä sitä on vain vähän.
Vaikuttaako tämä mitenkään moottoripyöräilyyn?
- Valitettavasti ne ajat ovat ohi. - Eivät varmasti ole.
Ei kestä enää kauan.
Springfield.
Springfield. Sieltä Intiaanit tulevat.
Intiaanit? - Niin, Intiaanit, Springfieldistä, Massachusettsista.
Maailman paras moottoripyörä.
- Ihanko totta? - Kyllä.
- Voitte tulla nyt. - Kiitos.
Springfield.
Tarkoituksena on ajaa Timaruun ja -
siellä minä ja pyöräni nousemme Los Angelesin laivaan, -
joka lähtee lauantaina.
Ostan auton Los Angelesista ja ajan Utahiin, Bonnevillen suolatasangoille.
- Merkitseekö tämä reissu teille paljonkin? - Tottahan toki.
Olen poikasesta saakka ollut kiinnostunut nopeista asioista.
Kalustosta, jotka liikkuvat pyörillä.
Bonnevillessä mennään todella lujaa.
Se on valtavaa kuivunutta järvenpohjaa, -
jota riittää kilometrikaupalla. Se on aivan tasaista ja sen päällä voi -
ajaa niin kovaa kuin ajokki sietää. Se on yksi harvoista paikoista maan päällä, -
jossa voi selvittää ajokkinsa suorituskyvyn rajat.
Tässä olenkin Uuden-Seelannin Motoristi-lehden kannessa.
- Tuossa on Indian. - Oikein hyvä.
Niin, jokunen vuosi takaperin. Minun on parasta lähteä piakkoin, -
sillä en tiedä kauanko minulla on elinaikaa jäljellä.
- En tainnut kuulla tuota viimeistä lausetta. - Sanoin, etten tiedä kauanko minulla...
Kuulin jo ensimmäisellä kerralla. Kerrohan, Burt.
Mitä tarjoat lainan vakuudeksi?
Työkaluni, pikkutavaraa, palkintoni ja paljon muuta sen kaltaista.
Tuollainen ei taida pankille riittää. Tarvitsemme jotakin arvokkaampaa.
Esimerkiksi kiinteistönne omistuskirjan.
- Saitko rahat? - Sain. Lähden torstaina.
Niinkö pian? Kunpa minä pääsisin mukaasi.
Ehkä ensi kerralla sitten.
Thomas, on ruoka-aika. Tulehan jo kotiin.
- Tämä on melkein valmis, rouva Jackson. - Niin, tämä on kohta valmis.
- Nähdään päivällisen jälkeen, Burt. - Hyvä on, poika.
Ei niin kovaa. Minä se ennätysten rikkoja olen.
Minne olet matkalla?
Tässä on...
Ennen kuin vähensin sen ilmanvastusta.
- Mitä tuossa on? - Tyttöystäväni, -
kun ostin pyöräni. Siitä on jo aikaa.
Etkö pelkää kuolevasi kolarissa?
En.
Viiden minuutin ajo tämän kaltaisen pyörän selässä -
on kuin elinikä toisille.
Niin, viiden minuutin ajo. Tuossa on isäni -
ja äitini.
He ovat kaikki jo poissa.
Aika on rientänyt vauhdilla.
Vaara on elämän suola.
Sitähän on pakko aina silloin tällöin ottaa riskejä, eikö totta?
Se tekee elämästä elämisen arvoista.
Mukavien naisten seura -
saattaa piristää kummasti.
- Etkö todellakaan pelkää? - En.
Kun olin suurin piirtein ikäisesi, -
minulla oli Ernie niminen kaksosveli.
Eräänä päivänä isämme oli takapihalla kaatamassa puuta.
Yhtäkkiä puu juuttui kiinni johonkin.
Ernie meni auttamaan. Yhtäkkiä puu -
lipesi, kaatui hänen päälleen ja tappoi hänet.
Sitä en unohda.
Siitä lähtien olen yrittänyt olla pelkäämättä mitään.
Minun on tunnustettava, että saatan jännittää ennen suuria kilpailuja.
Jos vatsassani pörräävät perhoset olisivat lehmiä, -
voisin perustaa maitotilan.
Hauskaa.
Mistä silloin oli kysymys kun sinut vietiin ambulanssilla sairaalaan?
En minä tiedä. Taisi olla vain ruuansulatushäiriö.
Sitä se vain oli. Ei minussa ole mitään vikaa, joten turha huolehtia.
Sitä paitsi minun iässäni, jokainen päivä maanpinnalla -
ja pystyasennossa on hyvä päivä.
Pitäisitkö tästä huolta siihen saakka kun palaan?
- Entä ellet palaa? - Puhukaamme siitä sitten.
- Niin. - Ethän unohda leikata nurmikkoasi?
- Mitä? - Älä unohda leikata nurmikkoasi.
- Isäni jaksaa aina muistuttaa siitä. - Niinkö?
Hänen mukaansa se alentaa alueen tonttien arvoa.
Sellaistahan emme voi sallia.
- Mitä teet? - Terve. Hävitän vain nurmikon.
Burt, mitä hittoa sinä nyt touhuat?
Kuten halusit, hankkiudun nurmikosta eroon.
Palvelus naapurille, ennen huomista lähtöäni.
Tom, tule sisälle! Heti!
Luoja sentään, Burt!
- Mitä nuo täällä tekevät? - Saattaa olla palon syytä.
No niin, rengas ensin.
Juuri noin. Juuri noin, Jeff.
Tämä tulee tähän.
Lääkkeet... Ajokortti, passi.
Tarkistetaanpa, että kaikki mukana.
Rillit, pallit, kello ja kukkaro.
Mille sinä naurat? Olen valmis lähtöön.
- Isä antoi luvan soittaa vastapuheluja. - Mitä?
Isä antoi luvan soittaa meille vastapuheluja.
- Kilttiä häneltä. - Kerro meille kuinka sujuu.
- Kiitos. - Se on meidän numeromme.
- Uskotko rikkovasi ennätyksen? - Toivon niin.
Isän mielestä et pysty siihen.
- Niinkö hän sanoi? - Hän sanoi, että kaikki ovat sitä mieltä.
Paitsi minä.
Olet hyvä poika, Tom.
Kerronpa jotain.
Jos et toteuta unelmiasi, voit yhtä hyvin olla vihannes.
- Minkälainen vihannes? - En tiedä...
Kaali. Juuri niin, kaali.
- Ole hyvä. Älä hukkaa sitä. - Lupaan pitää sen tallessa.
Pidä paikasta huolta puolestani, Tom. Ja...
- Älä unohda ruokkia kanoja. - Se on minun työni.
Voit antaa munat äidillesi...
Oliko vielä jotain? Ai, niin...
Saat pissiä sitruunapuuni juureen puolestani, jos tahdot.
Ei siinä ole mitään pahaa. Confucius sanoi sitä maailman parhaaksi lannoitteeksi.
- Kuka Confucius on? - Joku kaveri Dunedinissa.
Kiitos avusta.
- Onnea, Burt. - Kiitos, Jeff.
- Näytä heille siellä Valloissa. - Niin teen.
- Ota rennosti, Burt. - Juuri niin en aio tehdä, George.
- Nähdään, kulta. - Onnea.
Näkemiin, ystäväni. Jos et lähde, kun haluat, huomaat olevasi mennyttä miestä. Nähdään.
- Nähdään, Burt. - Hei, Burt. Onnea.
- Näkemiin. - Nähdään, Burt.
Katso nyt tuota.
Fran, olen viimeinkin lähdössä.
Odotin enemmän kavereita klubilta tulevan hyvästelemään minut.
- He olivat varmaankin töissä tänään. - Niin, niinhän se kai on.
Nuori Tom kertoi minulle, -
että monet uskovat, etten pysty siihen.
- Mitä sinä arvelet? - En tiedä.
Mielestäni sillä ei ole väliä.
Luin yhden jutun vuosia sitten.
Opin sen ulkoa.
Theodore Roosevelt sanoi, että -
Tärkeä ei ole kriitikko -
eikä se, joka osoittaa missä vahvat ovat kompastuneet -
tai missä tekijät olisivat voineet tehdä paremmin.
Kunnia kuuluu sille, joka todella on kentällä.
Avaa ikkuna!
Mitä?
Hieman kaljarahaa.
- Mitä? - Hieman kaljarahaa.
Minä en juo.
- Onnea. Hyvää matkaa. - Kiitos.
- Näytä heille, että kiivit osaavat lentää. - Tuon sinulle tuliaisiksi vapaudenpatsaan.
Hyvä homma, kiitos paljon.
Hei, ei noin kovaa!
Oi joi!
Rauhallisesti, kaveri!
Luulin, että se oli mennyttä.
Minun pitäisi lähteä.
Pitäisitkö huolta vanhasta kärrystäni?
- Pidä huolta itsestäsi. - Pidän.
- Onhan sinulla lääkkeesi ja kaikki mukana? - Kaikki on kunnossa.
- Tule takaisin yhtenä kappaleena. - Tulen. Näkemiin.
- Missä kapteeni on? - Alhaalla.
- Alas portaita. - Kiitos.
Täällä. Etsin kapteenia.
Se olen minä.
Nimeni on Burt Munro.
Minun on tarkoitus maksaa työllä matkani Los Angelesiin.
- Toivottavasti osaat kokata. - Kokata?
- Voinhan minä yrittää. - Keittiö on tuolla.
Jestas!
- Kuka tiskaa? - Sinä.
- Tuoksuu hyvältä. - Mitä tarjoat meille tänään, Burt?
Hyvää kiiviruokaa.
Älä anna Burtin nähdä tuota.
Älä pilaa sitä sillä soosilla.
- Anteeksi, Burt. - Herranen aika sentään!
- Tuletko katsomaan elokuvaa, Burt? - Mitä?
- Tuletko katsomaan elokuvaa? - Tulen.
- Mikä sen nimi on? - Broken Barrier.
- Sen pitäisi olla hyvä. - Onko Jane Russell siinä?
Tuolla on vapaa tuoli.
- Palaako? - Etkö polta, Burt?
En polta. Siksi ihmiset kysyvät, miten jaksan vielä minun iässäni, -
ja minä sanon jaksavani, koska en polta. Ja sanonpa teillekin hölmöille, älkää polttako.
Naurakaa vain, mutta isäni sanoi, miksi saastuttaa keuhkot tupakan savulla.
Tupakointi vain tuhoaa keuhkot -
- ja lyhentää elämää. - Sammuttakaa valot.
Onko Jane Russell tässä?
Voi hyvin, Burt.
- Kiitos. - Ole hyvä.
- Onnea matkaan, Burt. - Kiitos. Muista, mitä sanoin. Älä polta.
- Yritän. - Näkemiin, kaverit. Nähdään.
Tervetuloa Yhdysvaltoihin. Tulli on vasemmalla.
Kiitos, on hienoa olla täällä. Päivää.
Päivää.
Olkaa hyvä ja seiskää keltaisen viivan takana, kunnes teitä kutsutaan.
- Mitä? - Keltaisen viivan takana.
- Päivää. - Passi ja tulli-ilmoitus, kiitos.
Siinä.
Kauanko aiotte viipyä Yhdysvalloissa?
Niin kauan kuin kestää matkustaa Bonnevilleen ja takaisin.
- Mikä on vierailunne tarkoitus? - Maanopeusennätys Indianillani.
- Indian? - Herra Munro...
- Oletteko siis ensimmäistä kertaa Amerikassa? - Olen.
Annoitte joitakin eriskummallisia vastauksia virkailijalle, -
joten haluaisimme esittää teille muutamia kysymyksiä.
- Antakaa palaa. - Käydäänpä läpi sanomaanne.
- Mitä tarkalleen aiotte tehdä Yhdysvalloissa? - Maanopeusennätyksen.
- Miten aiotte tehdä sen? - Moottoripyörälläni.
Tällä hetkellä se on laivan ruumassa -
ja lasti puretaan huomenna. Se on Indian. 1920 Indian Scout...
- Hiukan paranneltu. - Tiedättekö mitä?
- Olen tainnut lukea pyörästänne. - Niinkö?
Se oli Popular Mechanicsissa pari vuotta sitten.
Aivan, se olin minä. Leslie Hobbs Christchurchista lähetti sen jutun.
Mikä se olikaan? Nopein moottoripyörä Australiassa?
Niin, ja Uudessa-Seelannissa.
Asia taisi selvitä, herra Munro.
On suuri kunnia saada teidät tänne Amerikkaan.
- Kiitos vain. - Myönnän puoli vuotta aikaa.
Sen pitäisi riittää tehtävänne suorittamiseen.
- Tervetuloa USA:han. - Kiitos paljon.
- Onnea matkaan. - Kiitos.
- Tavarat takaluukkuun. - Mitä?
Laukut taakse. Laukku taakse!
Älä minusta huoli. Teen sen itse.
Jestas!
Istu taakse. Taakse!
- Mitä? - Sinä, taakse!
Kerronpa sinulle jotain. Täällä ei kannata olla vanha.
Näkemiin.
- Minne? - Mitä?
- Minne? - Hollywoodiin.
Haluan mennä Hollywoodiin. Haluan nähdä filmitähtiä.
Selvä, menemme Hollywoodiin. Mihin siellä?
Motelliin Sunset Boulevardilla...
Olen kuullut sen olevan kaunis katu.
Keneltäköhän olet tuon mahtanut kuulla. Mikä motelli?
En tiedä... Joku, mitä on suositeltu.
Älä viitsi. Luuletko että olen joku kävelevä tietosanakirja?
Jätä minut johonkin, niin hoidan asian itse.
Täällä taitaa olla melkoinen sähkölasku.
Firestone...
Shell.
Kaikki pyörii autojen ympärillä, vai mitä? En ole eläessäni nähnyt näin paljon autoja.
- Sanoitko jotain? - En ole eläessäni nähnyt näin paljon autoja.
Jollainhan sitä on liikuttava.
Tuolla on keilarata. Osaatko keilata?
Mitä ihmettä hän töötöttää?
Jeesus! Oi joi, näitkö tuon?
Peruutti tuon toisen autoon!
Hän on pähkähullu.
Hän teki sen taas.
Älä tuijota, tämä kaupunki on täynnä hulluja.
En ole koskaan nähnyt mitään vastaavaa.
- Eiköhän tämä käy. - Kustannusarvio?
28 dollaria ynnä laukku...
- 29 dollaria. - Mitä?
Kuulinkohan oikein?
- Oletko kuuro? - Mitä?
- Oletko kuuro? - Hieman, mutta en ole tyhmä.
- Mistä summasta puhuitkaan? - 29 dollarista.
En halua ostaa autoa, kaveri. Tahdon vain hoitaa maksun.
- Mistä olet kotoisin? - Mitä?
- Oletko britti? - En, taidat vitsailla...
En ole mikään kuningattaren vasalli, olen Uudesta-Seelannista.
Tämä on kuitenkin Amerikka. Ja maksu on mittarin mukaan 29 dollaria.
- Lompakko auki ja päästä koiperhoset lentoon. - Selvä, selvä.
Siinä on 29 dollaria.
- Älä unohda tippiä. - Mitä?
Niin, Amerikassa on tapana antaa tippiä 10 prosenttia.
- Kuinka paljon? - 10 prosenttia.
Ole hyvä, 10 senttiä.
Suokaa anteeksi, herra.
- Näytätte reilulta herralta. - Mitä?
- Näytätte reilulta herralta. - Niinkö?
Kyllä. Tahtoisitteko ostaa ruusun jollekin erityiselle henkilölle?
Olen pahoillani, minulla ei ole käteistä.
Älä huoli, raha menee hyvään tarkoitukseen.
Se menee järjestölle, joka auttaa hätää kärsiviä.
Hyvä on, paljonko se maksaa?
- Anna mitä voit. - Hyvä on.
Ne näyttävät samanlaisilta. Kaikki ovat vihreitä.
- Siksi kutsumme niitä vihreäselkäisiksi. - Tuo näyttää ykköseltä.
- Tuossa on dollari. - Ei, se on kymppi.
- Kiitos, hyvää päivän jatkoa. - Ei, se on kymppi.
Hei, neiti, se oli kymppi.
En tahtonut maksaa niin paljon. Hei, tule takaisin!
- Hei, kulta. - Mitä sinä tahdot?
- Tahdotko lähteä? - Minne?
- Sisälle. - Olen menossa sisälle.
- Vien sinut maailman ääriin. - Tulin juuri maailman toiselta puolen.
15 dollaria, kulta.
Ei kiitos, mene pois.
Hei.
- Tarvitsen huoneen. - Huone maksaa viisi dollaria tunnilta.
- Ajattelin yöpyä hieman pidempään. - Kuinka kauan?
- Pari päivää kai. - Kahden hengen huoneko?
- Mitä? - Kahden hengen huoneko?
Ei, vain minä kaikessa komeudessani.
Maksaako se paljon?
- Oletko Triple A:n jäsen? - Mitä?
- Oletko Triple A:n jäsen? - Ei sano mitään.
Etkö ole koskaan kuullut Triple A:sta?
En ole koskaan kuullut siitä, neiti Brittle Britches.
No sanotaan, että olet jäsen.
- Sopii. - Säästät 10 prosenttia.
Miltä 22 dollaria yö kuulostaa?
Niinkö paljon? Onko se halpaa?
Kulta, se on halpaakin halvempaa.
- Mikä nimesi on? - Tina Washington.
Tina Washington, -
tahdon sinun ottavan tämän, se ehkä piristää sinua hiukan.
No, kiitoksia. Tämä oli ensimmäinen mukava asia, joka täällä viikolla sattunut.
Eipä kestä.
Olen Burt Munro Uudesta-Seelannista. Maapallon toiselta puolelta.
Hei, Burt Munro Uudesta-Seelannista maapallon toiselta puolelta.
Vietin hemmetinmoisen yön.
Tervetuloa Hulluwoodiin.
SENSUELLIA HIERONTAA
Huhuu? Onko ketään kotona?
- Hei, Tina. - Huomenta, Burt.
Olet vieläkin täällä.
Siksi siis olit niin nenäkäs eilen.
- Etkö nuku koskaan? - Työskentelen yövuorossa.
Lähden heti, kun James tulee, mutta hän on myöhässä.
Voisitko soittaa tähän numeroon puolestani?
Kuljetusyhtiöllä on iso laatikkoni, -
ja haluan tietää, miten saisin sen.
- Puhu sinä. He eivät ymmärrä korostustani. - Mitä kysyn? Hetki pieni.
Kysy, milloin Burt Munron moottoripyörän sisältävä laatikko -
- on valmiina noudettavaksi. - Hei, soitan herra Burt Munron puolesta.
Hän haluaisi tietää, milloin hänen moottoripyöränsä on noudettavissa.
Mikä laiva?
- Mikä laiva? - Rangatira Uudesta-Seelannista.
- Se on saapunut.
Eli hän voi hakea sen?
Huomenna Long Beachin tullivarastolta.
- Hyvä on, kiitos. Kerron hänelle. - Sepä kävi nopeasti.
Olet myöhässä.
En kestä enää hetkeäkään tässä paikassa. Tarjoan sinulle aamiaisen.
Tämä on hieno. En ole ennen nähnyt kuvallista ruokalistaa.
- Haluatteko tilata, herra? - Mitä?
- Haluatteko tilata? - Kyllä...
Ottaisin Double Delightin.
- Millaisena haluatte munanne? - Mitä?
Millaisena haluatte munanne?
- Kypsänä. - Keltuainen ylöspäin? Käännettynä?
- En tiedä, miten vain suosittelet. - Käännettynä on paras.
- Selvä, käännettyinä. - Kaksin kappalein.
Käännettynä. Täytyy panna korvan taakse.
Pidän tästä amerikkalaisesta aamiaisjutusta.
Se on hyvä.
Tyttöseni, mikä on paras paikka hankkia käytetty auto?
The Valley. Voin viedä sinut sinne aamupalan jälkeen.
Kiitos.
Enkä ole tyttö.
Olen poika.
Ajattelinkin, että sinussa on jotain outoa, mutta olet silti kultainen.
Aivan.
Kiitos kovasti, Tina. Täällähän on läjäpäin autoja.
- Palaan motellille myöhemmin. - Hei.
Näkemiin.
- Miten voin auttaa? - Haluan ostaa auton pilkkahintaan.
Tulitte oikeaan paikkaan.
Jos löydätte jostain halvemmalla, se on varmasti varastettu.
Nimeni on Burt, Burt Munro Uudesta-Seelannista. Mukava tavata.
Olen Fernando El Salvadorista. Mukava tavata, herra Munro.
- Sano vain Burt. - Selvä, herra Burt.
Paljonko olette valmis käyttämään, herra Burt?
En paljoa, Fernando. Minulle ei jäänyt paljoa rahaa eilisen taksimatkan jälkeen.
Tästäkö pyydät 399 dollaria?
- Vaikuttaa aika huonokuntoiselta. - Paljonko tarjoaisitte?
Maksan 200 dollaria, jos teet minulle palveluksen.
Antaisit minun käyttää työpajaasi ja vähän niitä romuja, joita näin siellä.
Minun täytyy kyhätä perävaunu, jotta voin viedä pyöräni Bonnevilleen.
- Tuo ei ole palvelus. 325 on palvelus. - Ei, 225 dollaria.
Olette hankala asiakas, mutta pidän teistä.
Saatte tämän 250 dollarilla, ja voitte käyttää työpajaa, -
- mutta vain öisin ja vähin äänin. - Käykö tänä iltana?
- Kyllä se sopii. - Pysäytä auto.
Pannaan tämä kosla kulkemaan kunnolla.
Kuulostaa paremmalta.
- Anna minun ajaa. - Hyvä on.
Se kehrää kuin kissa.
Vanha kunnon tyttö, nyt mennään.
- Kääntykää tästä vasemmalle. - Selvä.
- Vintiöt ovat väärällä kaistalla. - Pysäytä auto!
Käänny tännepäin!
Pysäytä auto!
Pysy nahoissasi.
- Ajelu ohi, senkin vanha paskiainen. - Uudessa-Seelannissa ajetaan toisella kaistalla.
Niinkö? Tapatat meidät molemmat.
Et ole Uudessa-Seelannissa, vaan Amerikassa.
- Tiedän. - Me ajamme oikealla kaistalla.
Burt. Annan sinulle pienen neuvon.
Ajaessasi, et vain Amerikassa, vaan missä vain maailmassa, -
kuskin pitäisi olla aina keskitien puolella.
Keskellä. Jos et ole keskellä, olet väärällä puolella tietä. Onko selvä?
- Haluatko tämän tähän? - Kyllä.
Siinä se. Hyvä.
- Paikalla on. - Kello on kolme yöllä.
Aika lentää, kun on hauskaa.
Luvatessani käyttää työpajaa yöllä, -
en tarkoittanut koko yötä. Vaimoni tappaa minut.
Mene sinä kotiisi, minä otan torkut auton takapenkillä.
Lukitsen ovet ennen kuin menen nukkumaan.
Onpa työlästä myydä 250 dollarin auton rämä.
Hyvä on, herra Burt. Vedä ovi kiinni. Hyvää yötä.
Fernando! Missä voin käydä kusella?
- Kusella? - Niin, pissalla...
Eturauhanen reistailee.
Mene suoraan noista ovista, siellä on ovi, jossa lukee "Caballero".
Selvä.
- Nähdään sitten aikaisin aamulla. - Hyvää yötä.
Mihin jäimmekään?
Burt?
Huomenta, herra Burt.
- Saitko kaiken valmiiksi? - Sain.
Tarvitsen vain pari pyörää, niin olen valmis.
Minulla on varastossa. Saat ne, jos teet palveluksen. - Kerro.
Käynnistä, Fernando.
Hyvä.
- Burt. Olet melkoinen nero. - Kiitos.
Miksi sinun on mentävä? Jää tänne hetkeksi. Maksan hyvin.
Minun on oltava Bonnevillessa 23. päivään mennessä.
Silloin nopeusajot alkavat. Täytyy lähteä tien päälle.
- Saat työtä täältä milloin tahansa. - Kiitos, kaveri. Nähdään.
- Onnea. - Näkemiin.
On siinä mahtava tyyppi.
- Hei, kulta. - Olin huolissani sinusta.
Huonepalvelusta sanoivat, ettet ollut nukkunut vuoteessasi.
- Saanko alennusta siitä? - Tuskinpa.
Voitko näyttää kartalta, miten pääsen Long Beachiin, jotta voin hakea pyöräni tänään?
Vuoroni loppuu 15 minuutin päästä. Tulen mukaasi.
- Ei hullumpi menopeli 250 dollarilla. - Kestääkö se varmasti Utahiin asti?
Kestää. Tällä tytöllä ajaisi vaikka Uuteen-Seelantiin ja takaisin.
- Astukaa sisään, neito kaunis. - Kiitos.
Tämän auton myyjä antoi hyvän vinkin. Hän kertoi, että kuljettajan, eli minun, -
- pitäisi olla keskellä tietä. - Varo!
Uudessa-Seelannissa ajetaan toisella kaistalla.
- Ajetaanko? - Kyllä, anteeksi äskeinen.
Haluatko, että ajan? - Kyllä minä pärjään. Pitäähän minun tottua tähän.
- Tämän pitäisi olla tulli. - Hyvä.
- Hei. - Voinko olla avuksi?
Nimeni on Burt Munro ja tulin hakemaan moottoripyörääni.
Se tuli satamaan kaksi päivää sitten Uudesta-Seelannista -
Rangatira-nimisellä rahtilaivalla. Minua kehotettiin hakemaan se täältä tullista.
- Selvä, herra Munro. - Niin, Munro...
M-U-N-R-O.
- Odottakaa hetki, herra. - Kiitos.
Herra Munro tuli noutamaan sitä vahingoittunutta lähetystä.
- Herra Moonro. - Munro.
- Tulkaa säilytysalueelle. - Onko jotain ongelmia?
Lähetyksenne on kärsinyt vahinkoja.
Voi ei.
Turhaanko vaivauduin maalaamaan nuo nuolet sen kylkeen?
Tällaisena se tuotiin tänne, ikävä kyllä.
Mitä sille tapahtui?
Tietojeni mukaan tonneittain lannoitetta oli epähuomiossa lastattu -
laatikkonne päälle, kun se oli säilössä. Teinä haastaisin varustamon oikeuteen.
Minulla ei ole aikaa haastaa ketään.
Käske miehesi kääntämään oikea puoli ylöspäin, -
jotta pääsemme tarkistamaan vahingot.
No niin, otetaan peitteet pois.
Perä näyttäisi olevan kunnossa.
Ei vaurioita tähän mennessä.
Ei lainkaan vaurioita. Hyvä.
- Onneksi se oli pakattu hyvin. - Niin, ihmeiden ihme.
Vanha Indian elää taistellakseen seuraavanakin päivänä.
Tuhannet kiitokset, Tina. En tiedä mitä olisin tehnyt ilman sinua tänään.
Olet oikea pyhimys.
Etkö todellakaan halua tulla tänään päivälliselle?
- En voi, kulta. - Valmistaisin aterian.
Minun täytyy saada tämä komeus matkaan ja karistaa asfalttiviidakko.
Hyvä on, uusi-seelantilainen ystäväni.
- Pidäthän yhteyttä? - Pidän.
Tässä on numeroni.
- Soita ja kerro kuulumiset. - Voinko soittaa vastapuhelun?
Voit yrittää.
- Hyvä, että luulin sinua naiseksi. - Minähän olen nainen.
Toki. Nähdään.
- Huomenta. - Huomenta.
- Tankki täyteen, kiitos. - Tavallista vai etyyliä?
Kuka on Etyyli?
Hyvä on... otan etyyliä.
- Päivää, nuorukainen. - Päivää.
- Onko tämä avaruusraketti? - Mitä?
Onko tämä avaruusraketti?
Toivottavasti.
Voi harmi.
Kuinka sinulle kävi?
Voi ei.
Katsotaanpas.
Löysinpäs.
Tulehan.
Luulin, että me kaksi tekisimme sen -
mutta mitä tapahtuikaan.
- Terve, kaveri. - Onko ongelmia?
On. Mukava nähdä sinut.
Minulta irtosi rengas. Voisitko auttaa saamaan trailerin takaisin tielle?
Hyvä on.
Olen Burt, Burt Munro.
Jake.
- Oletko intiaani? - Olen.
Tässä on maailman nopein intiaani. Ainakin tähän saakka.
Se on vähän painava, -
joten nostetaan varovasti. Yksi, kaksi, kolme.
Asutko lähistöllä?
Miksi kuljetat tuota härveliä?
Hyvä kysymys.
Palkitsevinta taisi olla sen tekeminen.
Minulla on vessahätä. Missä voin käydä?
Tuossa pienessä rakennuksessa.
- Eturauhanen hieman reistailee. - Minulla on samoja vaivoja.
Uskoin teillä olevan... jotain taikakeinoja tuon tyyppisiin asioihin.
Niin meillä onkin.
Eräs vanha parannuskeino on hienonnettu koirankives, -
- mutta minä valitsin eturauhasongelmat. - Uskon sen.
Saan sinut kiinni!
Jake, minun täytyy lähteä.
- Minulla on sinulle jotain. - Mitä?
Mikä tämä on?
- Tuomaan onnea. - Niinkö?
En ole ennen pitänyt koruja. Kiitos.
Minulla on sinullekin jotain, odota hetki.
Minulla on yksi ylimääräinen, tein sen itse.
- Mitä minä tällä teen? - Onko sinulla rautasahaa?
Sahaa yläosa irti, siitä mistä männäntappi menee, ja siitä tulee hyvä tuhkakuppi.
En kylläkään hyväksy tupakointia.
- Kiitos paljon. - Kiitos sinulle, näkemiin.
- Harmi, ettei traileri tullut kuntoon. - Ei se mitään, korjaan sen jotenkin.
- Burt? - Mitä?
Eturauhaseen. Ota se runsaan veden kanssa.
- Se maistuu pirun pahalle. - Koiran kiveksiäkö?
Kiitos paljon, kaveri. Nähdään.
Hei.
Onko ketään kotona?
Hei. Päivää taloon.
Traileriini tuli pikkuvika, siitä irtosi rengas.
- Et taida olla täältä päin. - En, olen alapuolelta.
- Mitä? - Olen suoraan alapuolelta.
Maapallon toiselta puolelta, Uudesta Seelannista.
Britannian imperiumin eteläisimmästä kaupungista.
Invercargillista, se on yksi maailman kauneimmista kaupungeista.
- Olen Burt Munro. - Burt. Ada.
Ada.
Tässä tämä kaunotar on.
Tässä toisiaan on vähän paikkailtavaa. Kerron, mitä tehdään.
Pura akseli tuosta vanhasta Fordista. Onneksesi minulla on hitsausvälineet.
Saamme asennettua uuden renkaan täällä. - Hienoa.
Se on siinä.
Sitten kun olet... valmis.
- Haluaisin näyttää sinulle jotain. - Niinkö, mitä?
Älä sitä mieti. Näytän kun saat renkaan kuntoon.
- Miksi toit minut tänne? - Haluan näyttää sinulle tämän.
- Minkä? - Tuossa.
Ensi viikolla tulee kuluneeksi 12 vuotta, kun mieheni laskettiin haudan lepoon.
Minä kaipaan häntä. Minä todella kaipaan ukkoani.
- Hän teki aina parhaansa. - Niin teki.
Vertasin miestä aina ruohonkorteen. Hän kasvaa keväällä vahvaksi, terveeksi ja vehreäksi.
Keski-iässä hän kypsyy ja -
kuihtuu syksyllä kuin ruohonkorsi, eikä enää palaa.
Ihan kuten ruohonkorsi. Ajattelin, että kuollut on kuollut.
Ajattelin niin, kunnes kasvoin aikuiseksi.
- Sekö on elämänkatsomuksesi? - Niin kai, -
toisinaan minun iässäni tulee miettineeksi tällaista.
Hyppää! Hyppää!
Sivusuunnassa, typerys!
Herran tähden, etkö ole nähnyt käärmettä?
- En, Uudessa Seelannissa ei ole käärmeitä. - Hyvä jumala, ehkä pitäisi muuttaa sinne.
- Minne se menee? - Halvatun kalistajat!
- Ei kai niitä ole enempää? - Ajattele, -
matkustitko tänne saakka vain kupsahtaaksesi hautausmaalle?
Onko tämä naurun asia?
Naura vain. Ole hyvä vain.
Voi hyvä luoja.
Missä aiot nukkua ensi yönä?
En tiedä, en ole ajatellut sitä.
En tiedä.
Näin outoa unta viime yönä.
Näin unta edesmenneestä kaksoisveljestäni Erniestä.
Unessani hän oli tässä huoneessa ja katseli meitä.
Se kai johtui käynnistämme hautausmaalla.
Luulisin... No niin.
Vanheneminen ei sovi heikkosydämisille.
Voi luoja. Mitä teit selälleni, Ada?
Olen tulossa vanhaksi.
Nousehan tyttöseni keittämään teetä. Minun on lähdettävä tien päälle.
Herätys, Ada. Ethän kuollut nukkuessamme, tyttöseni?
- Keitä minulle kupillinen teetä. - Tule tänne, rakastaja.
Keitän itse.
Burt, lupaa pistäytyä paluumatkalla, -
sillä minulla on aina tarvetta pienelle hyväilylle.
Minä lupasin, kyllä minä tulen.
Vanhalla banjolla soitetaan parhaat sävelet, kuten sanotaan.
- Ja mitä ei käytä, ei voi säilyttää. - Niinpä.
- Nähdään, kultaseni. - Onnea Indianin kanssa.
Sinun pitäisi kutsua sitä siipirikoksi.
Nähdään.
Päivää. Voi veljet, kun on kuuma.
Veikkaan lintujen lentävän täällä takaperin, välttääkseen pölyn menemästä silmiin.
- Mitä saisi olla? - Kuppi teetä, kiitos.
- Teetäkö? - Niin, se on paras juoma -
janon sammuttamiseen helteelläkin.
Me emme edes ole nähneet teetä.
Meiltä löytyy olutta, Coca-Colaa ja viskiä.
Siinä tapauksessa otan Coca-Colaa.
Tiesitkö, että tupakointi on pahasta?
- Niinkö? - Niin.
En polta enkä juo. Isäni opetti minut tavoille siinä asiassa.
Hän vastusti tupakointia kuin kuningas Jaakko ensimmäinen.
Taidat olla yhden miehen ristiretkellä.
Niin, yhdet keuhkothan sitä vain saa, joten miksi tuhota ne tuolla moskalla?
- Mistä päin olet kotoisin? - Oletko englantilainen?
En ole kuningattaren vasalli. Olen Invercargillista Uudesta-Seelannista.
- Mistä? - Invercargillista.
I-N-V-E-R-C-A-R-G-l-L-L.
Tavaan sen joskus yhdellä l:llä säästääkseni mustetta.
- Elääkö siellä tuollaisia elukoita? - Kyllä, tosin paljon isompia.
Niitä kasvatetaan suurilla maatiloilla, sarvet leikataan ja -
lähetetään Hong Kongiin. Siellä sarvet jauhetaan ja syödään -
jonkinlaisena potenssilääkkeenä.
- Panee ryhtiä poikaan. - Sinulla voisi olla sille käyttöä, Leroy.
Tyttöystäväsikö?
Vaimo.
Voi pojat.
Oletko kunnossa?
Päätitkö sittenkin jättää Jackielle juomarahaa?
Jos ette voi hyvin, teidän pitäisi käväistä naapurikaupungin sairaalassa.
Selvä.
- Avatkaa ikkuna. - Mitä?
- Mikä on vialla? - Olette pysäköineet lainvastaisesti.
- Olette vaaraksi ohikulkevalle liikenteelle. - Olenko?
- Näyttäkää ajokorttianne. - Selvä.
Tässä.
- Mistä olette? - Uudesta-Seelannista.
Maorit sanovat sitä pitkän valkoisen pilven maaksi. Kiivi-linnun koti.
En välitä, vaikka olisitte Marsista. Tähän ei saa pysäköidä.
- Selvä. - Ette saa pysäköidä tämän tien laitaan.
- Olette pysäköineet lainvastaisesti. - Anteeksi. Sain pienen sydänkohtauksen -
- ja olen vielä toipumassa edellisestä. - Seuraavalla kerralla pysäköikää -
- levähdyspaikalle. - Hyvä on.
Nimeni on Burt Munro. Olen pahoillani tästä.
- Öljy on tarkistettu. - Kiitos.
- Anteeksi. Hei. - Hei.
Ajattelin, että voisinko saada kyydin?
Autoni hajosi, ja yritän päästä Salt Lake Cityyn.
- Menen vain Wendoveriin saakka. - Sekin on parempi kuin ei mitään.
- Tosi kuin vesi. Hyppää kyytiin. - Kiitos paljon.
Menen tapaamaan tyttöystävääni. Hän muutti juuri Losista Salt Lakeen.
- Olen lomalla Namista. - Mitä?
- Vietnamista. - Ai, sieltä.
- Mitä oikein kuljetat? - Nuori mies, se on Indian.
Moottoripyörä.
- Mitä teet Vietnamissa? - Olen mukana operaatio farmikourassa.
- Mikä se on? Maanviljelyäkö? - Ei aivan. Aloitimme ohjelman, -
jossa ruiskutamme viidakkoon kasvimyrkkyä ilmasta käsin, -
jotta Vietkongilla ei olisi piilopaikkoja.
Kutsumme myrkkyä Agentti Oranssiksi. Nimi tulee isoista oransseista tynnyreistä.
Miten homma sujuu?
Olen kotona kahden kuukauden lomalla ja sen jälkeen palaan sinne.
Tämän sodan pitäisi kuulemma olla paketissa noin puolessa vuodessa.
- En malta odottaa, että pääsen pois sieltä. - Muistan vuoden 1914 suuren sodan.
Olin suunnilleen sinun ikäisesi, ja niin meillekin kerrottiin.
Että se olisi pian ohi.
20 miljoonaa kuollutta ja neljä vuotta myöhemmin se jatkui vieläkin.
Ei kuitenkaan niin paha kuin suuri influenssaepidemia.
Se tappoi 21 miljoonaa, ehkä enemmänkin.
Joka päivä, kun lähdin töihin, äitini ruiskutti formaliinia paidalleni, -
ja ehkä siksi se ei tarttunut minuun.
Tai ehkä olin vain onnekas. Ei sitä koskaan tiedä.
- Täytyy koputtaa puuta. - Aivan.
Elämä on hassu asia, sillä koskaan ei tiedä, mitä kulman takana odottaa.
Partasutisi.
Hommansa hoiti.
Se ei selviä.
Nykyaikaa kelmiä.
Burma Shave.
Eikö hän suutele kuin ennen?
Onko hän nähnyt kukon kuin lemmen?
Burma Shave.
Nämä kyltit omistamme -
miehille, jotka vanhoja päiviä ole nähneet ei.
Burma Shave.
Se tarkoittaa meitä. Tai ainakin sinua.
Katsohan tuota. Lehmipojalla on kokoa kerrakseen.
Tulen kanssasi aavikolle. Haluaisin olla paikalla, -
kun näet sen ensimmäistä kertaa. Se on vain kolmen kilometrin päässä.
Hyvä on, kuulostaa hyvältä.
Kaupungissa näyttää olevan paljon ihmisiä nopeusajoviikolla.
Niin näyttää.
BONNEVILLEN KILPA-AJORATA
Tuossa se on, Burt. Käänny tästä vasemmalle.
Bonneville... Uskomatonta.
Olen täällä. Minä tein sen.
Minä tein sen.
Koko ikäni olen halunnut tehdä jotakin suurta.
Jotakin suurempaa ja parempaa kuin kukaan muu.
Tässä se on, Bonneville.
Täällä tapahtuu suuria asioita.
Tajuatko, Rusty, että täällä on ajettu nopeampaa kuin missään muualla maan päällä?
Juuri täällä.
Malcolm Campbell teki sen täällä Bluebirdillä.
Ensimmäinen, joka ajoi 480 kilometrin tuntinopeudella -
ja myöhemmin hänen poikansa Donald Campbell oli täällä Proteusilla.
Hän kaatui 560 kilometrin tuntinopeudessa ja jäi eloon kertomaan siitä.
John Cobb oli täällä.
Ensimmäinen, joka ajoi yli 640 kilometrin tuntinopeudella.
Kaikki ne upeat yritykset.
George Easton Thunderboltilla ja -
Mickey Thompson Challengerilla.
Sanon vain, Rusty. Tämä paikka on pyhä maa.
Pyhä maa.
Ja minä pääsin tänne.
No niin, Burt. Tuhannet kiitokset. Etsin sinua ennätystenkirjasta.
Pidäthän huolta itsestäsi siellä Vietnamissa?
- Yritän. - Selvä, kaveri.
- Aja varovasti. Nähdään. - Nähdään.
Luoja.
Jeesus.
- Päivää. - Hei.
- Tästä tulee mahtava päivä. - Niin tulee.
Ei vieläkään tuulta.
Ihanteellinen päivä ajolle.
- Suola on hyvässä kunnossa. - Niin on. Kovaa ja kuivaa.
Täysin tasaista. Ei pehmeitä kohtia.
Ei kuten ranta.
Voin tehdä sen täällä.
Aivan. Tällä viikolla. Sen vuoksi olemme täällä.
- Luoja, onko tuo sinun? - On.
Se on kaunotar.
Menee varmasti kovaa.
- Tuoko on sinun? - Kyllä, se on vanha Indian.
Nimeni on Munro, Burt Munro.
- Toiselta puolelta, Uudesta-Seelannista. - Kaukana kotoa.
Jim Moffatt, San Jose, Kalifornia.
- Mukava tavata, Burt. - Samoin, Jim.
Siirrytään lähtöviivalle. Kilpailu on alkamassa, ja kilpailijat ovat innoissaan.
Tätä autoa ohjaa Jim Moffatt, San Jose, Kalifornia.
Muut kuljettajat ovat...
No niin, jätkät. Viisi metriä vielä.
Mennään.
- Huomenta. - Hei, Burt Munro.
- Mike. - Hei, Mike.
- Ilmoittauduitko jo? - En vielä.
Sinun on irrotettava kori, ennen tekniikkatarkastusta.
- Missä voin ilmoittautua? - Tuolla.
- Kiitos. - Eipä kestä.
- Tämä on nähtävä. - Hei, tulin ilmoittautumaan. Burt Munro.
- Varausnumero? - Mitä?
Varausnumero. En näe numeroanne tässä.
Se on numero 35.
Se on moottoripyöräni kyljessä. Se on onnennumeroni.
Oletteko ilmoittautunut?
En, siksi olen täällä.
Nuo kaksi miestä lähettivät minut tänne. Mike ja joku muu.
Ilmoittautumisaika umpeutui viime kuussa. Ilman varausta ette voi ajaa.
Enkö voi ajaa? Mistä olisin tiennyt, että pitää ilmoittautua ennakkoon?
Olen tullut hemmetin pitkän matkan ajaakseni. Enkä mene minnekään ennen sitä.
Olen tullut Uudesta-Seelannista. Sieltä on pitkä matka.
- Herra, me emme laadi sääntöjä. - Tällainen ei ole yhden päivän tapahtuma.
Säännöt ovat sääntöjä. Hakuaika loppui heinäkuun 31. päivänä.
Asun Invercargillissa. Se on toisella puolella maapalloa.
- Mistä olisin tiennyt tämän kaiken? - Se ei kuulu meille.
Luulin, että voisin vain tehdä aika-ajon.
- Ei minua tarvitse kuuluttaa... - Luulitte väärin.
Jim Moffatt!
Burt täällä, Burt Munro. Tulisitko käymään täällä?
Palaan pian.
- Tarvitsen vähän apua. - Hei, Burt. Mitä nyt?
Nämä sanovat, etten voi ajaa, koska en ole ilmoittautunut ennakkoon.
- Etkö ilmoittautunut? - En tiennyt siitä mitään.
Jim. Tiedät, että säännöt ovat sääntöjä.
- Ilmoittautuminen oli kuukausia sitten. - En tiennyt.
Puhun heille myöhemmin, jos vaikka saisin heidän päänsä kääntymään.
- Veresi on pullottamisen arvoista. - Enpä tiedä.
Puhutaan tästä myöhemmin. Ehkä voitte antaa hänen käydä tekniikkatarkastuksessa.
Saisimme sen pois alta. Siltä varalta, että hän voi ajaa.
Paljon pyydetty.
Niin on.
- Hyvä on. - Selvä. Anna ylpeyden aihetta.
Kiitos paljon. Säikäytitte minut.
- Nämä eivät näytä kilpa-ajorenkailta. - Ne ovat kilpa-ajorenkaat.
Katso näitä hiushalkeamia. Nämä renkaat ovat varmasti 25 vuotta vanhat.
- Mitä pinnalle tapahtui? - Mitä?
- Kysyin, mitä pinnalle tapahtui. - Leikkasin sen pois paistiveitsellä.
- Eihän se muuten olisi kilpa-ajorengas? - Mitä oikein puhut?
Paino pitää saada pysymään renkaassa, muuten kovassa nopeudessa -
keskipakoisvoima irrottaa pinnan, eikö vain?
Panen niihin 4,5 barin ilmanpaineen, jolloin rengas kestää 480 kilometrin tuntinopeuden.
Takaan sen. Nämä ovat kilpa-ajorenkaat, ja minä tein ne.
Ne täytyy vaihtaa. Jouset ovat lehtijousia. Voimmeko hyväksyä sen?
Viimeisin lehtijousi moottoripyörässä on varmasti ollut 1920-luvulla.
- Se on 42 vuotta vanha. - Jarrut näyttävät täysin puutteellisilta.
Ajattelin ajaa, en pysähtyä. - Nämä jarrut olivat vanhanaikaiset jo 40 vuotta sitten.
- Onko tuo portinsarana? - Ei, se on vanhasta keittiönovesta.
Saanko kysyä, mikä tämä on?
Korkki. Miltä se sitten näyttää? Se on konjakkipullon korkki.
Paino on kaikki kaikessa. Mitä vähemmän painoa, sen kovempi vauhti.
- Missä varjosi on? - Mitä?
- Missä laskuvarjosi on? - En ajatellut hypätä ulos.
- Sinulla täytyy olla turvavarjo. - Minulla ei ole varaa.
- Jos nämä haarukat hajoavat, olemme pulassa. - Minä silloin pulassa taitaisin olla.
- Missä palopukusi on? - Mitä?
Herran tähden, en aio leimahtaa liekkeihin. Käytän aina puvunhousuja tuomaan onnea.
Jos ne kelpaavat vihille mentäessä, ne kelpaavat myös tätä pyörää ajettaessa.
Sullon vain housunlahkeeni sukkiini tällä tavoin -
estääkseni niiden juuttumisen ketjuihin, siinä kaikki.
- Puvunhousut on, entä ylävartalo? - Mitä?
Sinulla on puvunhousut, mutta mitä puet ylävartaloon?
Uuden-Seelannin villasta tehdyn veden- ja palonkestävän mustan villapaidan, -
sekä huopahattuni.
- Huopahattuko? - Niin, suojakypäräksi.
Olet hullu. Sinun täytyy pukeutua vähintään nahkatakkiin.
Jos kaadut suolalle, se on kuin karheaa hiekkapaperia, -
- ja se hankaa pääsi irti hetkessä. - En mahtuisi ohjaamoon, -
jos panisin päälleni jotain paitaa paksumpaa. Siellä on todella ahdasta.
Muinaisjäänne.
- Mitä sanoit? - Muinaisjäänne.
Älä ole nenäkäs. Mikä nimesi on, nuori mies?
McFarlane. Mike McFarlane.
Tunsin erään McFarlanen. Hän myi lypsykoneita Timarussa.
Taidat olla sukua hänelle, koska hän oli todellinen mulkku.
- Sinulla ei ole edes palosammutinta. - McFarlane antoi minulle lypsykoneiden osia, -
- joista tein hammasrattaita. - Kuinka vanha olet?
- En tiedä, hän oli noin 35 silloin. - Ei vaan, kuinka vanha sinä olet?
Hänen veljensä omisti kaupan Bulls-nimisessä paikassa.
- Se on kaupunki Uudessa-Seelannissa. - Herra, pyöränne ei ole turvallinen.
Olen tehnyt tätä 43 vuotta ja olen vielä kertomassa siitä.
Ajat muuttuvat. Lentoliikenne alkoi ja hevosliikenne loppui.
- Hevosvoimat? - Hevosliikenne.
Niin hevosliikenne. Ymmärrän.
- Olet liian vanha. - Paskat. Olen ehkä ryppyinen ulkoapäin, -
mutta sisältä olen vielä 18-vuotias. Saat rahasi tarkastuksesta, nuorukainen.
- Tarvitsetko apua? - Hei.
Rollie Free, Marty Dickerson. Olemme pyöräfaneja.
- Burt Munro Kiivimaasta. - Hauska tavata, Burt.
Saitpas minut. Missä majailet?
Tässä on terveellinen majapaikkani. Yleensä nukun yöt takapenkillä.
Terveellinenkö? Olemme kuulleet sinusta paljon.
- Kuulostat hoitavan raha-asiat hyvin. - Voihan sen niinkin sanoa.
Olemme majoittuneet Western Ridgeen, tule käymään, näytät kaipaavan suihkua.
Kaikki ovat siellä ja varmaan siellä on vielä vapaa sänkykin.
- Kiitos. Te jenkit olette mukavia. - Minua et saa aivan noin helpolla.
- Hei, Burt. - Päivää.
Etuhaarukka voi mennä milloin tahansa. Jousitus on 1920-luvulta.
Renkaat ovat täynnä hiusmurtumia.
Hänellä ei ole sammutuslaitetta, eikä turvapukua.
Sanoinhan, jos aika on ongelma, hän voi käyttää osan ajastani.
- Ei se ajasta johdu, vaan pyörästä. - Mielestäni voimme antaa hänen yrittää.
- Hän tuli Uudesta-Seelannista asti. - Jim, vilkaisitko edes hänen pyöräänsä?
- Mies on varsinainen nero. - Mutta pyörä on varsinainen dinosaurus.
Kuule, me kannamme vastuun päätöksistä.
Kun hän melko varmasti tapattaa itsensä, me olemme pirunmoisessa lirissä.
Kuulostamme laumalta jänishousuja, jos mielipiteeni kiinnostaa.
Hänen pyöränsä on kaikkea muuta kuin tekniset normit edellyttävät, Jim.
- Burt. - Jim, tule sisään.
Rollie Free sanoi, että sinut löytäisi täältä.
Rollie Free on huippukaveri. Oikea herrasmies.
Järjesti minullekin tämän paikan ilmaiseksi.
- Mitä oikein teet? - Kengänlankki täyttää halkeamat -
ja saa renkaat näyttämään kiiltäviltä ja ehjiltä, lähes uusilta.
- Halvemmat kuitenkin kuin uudet. - En sitten nähnyt mitään.
No? Saanko ajaa?
Olen pahoillani, Burt.
Keitä piruja he luulevat olevansa?
Jim, en yritä ajaa mailia neljään minuuttiin.
Aion vain istua ja avata kaasuhanat.
Kyseessä on kuitenkin minun elämäni, vai mitä?
Etkö voi tehdä mitään? Haluaisin kerrankin ylittää 320 kilometriä tunnissa.
Sen rikottuani voisin tyytyväisenä palata Uuteen-Seelantiin ja se siitä.
- Sinua arvostetaan täällä, puhuisitko heille? - Yritin jo.
Sinun sanasi painaa enemmän kuin minun.
Puhuisit heille vielä.
Tiedän, että he kuuntelevat sinua.
Hyvä on, yritän vielä. Nähdään huomenna.
Olen puolet vanhempi kuin muut.
- Mitä varten tuo on? - Ruuansulatushäiriöihin.
Kaikki haluavat, että vanhat patut käpertyisivät jonnekin hiljaiseen nurkkaan kuolemaan.
Burt Munro ei luovuta vielä. Saat olla varma siitä.
Voin yrittää, mutta en lupaa mitään.
Suuret kiitokset.
Kuuluisa Challenger One...
Mihin hän oikein menee?
- Eikö Jim kertonut hänelle? - Kyllä hän kertoi.
- Mitä hän sitten täällä tekee? - Antakaa hänen yrittää.
Hän on liian vanha, kuten pyöräkin.
Hän tuli toiselta puolelta maapalloa ajoihin.
Niin, suostu nyt.
- Wendy, jos hän tappaa itsensä. - Mitä siitä? Se on hänen elämänsä.
Tarkkailkaa järjestäjiä.
Haluatko tosiaan tehdä tämän? Minusta tämä ei ole hyvä idea.
- Vauhtia, jos aiomme tehdä tämän. - Kiiruhda. Tässä kypärä.
- Ja lasit. Vauhtia nyt, Burt. - Selvä.
Lasit nopeasti päähän.
Vauhtia. Vauhtia.
Selvä, mennään. Työntäkää! Työntäkää lujaa!
- Hei, ette voi tehdä noin. - Vauhtia.
Minne oikein olet menossa sillä?
Seis, seis...
Mitä pirua olet tekemässä, Burt? Mitä oikein yrität?
- Lämmittelen sitä vähän. - Ei se siltä näyttänyt.
- Jeesus, hän yritti ajaa sillä. - Bob.
Siinä on päättäväisin mies, jonka olen eläessäni nähnyt.
Minä tavallaan säälin tuota vanhaa kiusanhenkeä.
Tuli tänne asti. Eikö ole jotain porsaanreikää, että hän saa yrittää?
Tuskin siinä on suurtakaan riskiä. Pyörä kulkee korkeintaan sataa.
Mitä sanot, jos kiertäisimme vähän sääntöjä?
Jessus!
Juttelimme Bobin kanssa ja ajattelimme järjestää sinulle koeajon.
- Siis mitä? - Koeajon.
- Järjestäjät tulevat omilla autoilla... - Pelleiletkö?
En. Seuraamme sinua ja katsomme, pystytkö ajamaan tätä petoa.
- Totta kai pystyn ajamaan sillä. - Heti aamuvarhain, onko selvä?
Kiitos, kaverit. Taitaa olla onnenpäiväni.
- Oletko kunnossa? - Olen.
Älä satuta itseäsi.
Kuunnelkaa kaikki. Teemme näin.
Burt, sinä lähdet hitaasti liikkeelle.
Me hyppäämme autoihimme ja seuraamme sinua radalla.
- Katsotaan, pärjäätkö sinä. - Pärjään kyllä.
Ymmärsiväthän kaikki? Hyvä on, menkää autoihin.
Toivottavasti vanhus ei nolaa itseään.
Nyt mentiin.
Olen valmis, lähdetään. Työntäkää!
Kovempaa!
Hyvä, Burt!
90 kilometriä tunnissa. 100. 110.
- Noin sitä pitää, Burt. - 120.
Vauhti nousee 135:een.
145.
150, katsokaa kuinka tuo vehje kulkee.
- Herran pieksut. - He eivät pysy perässä!
Mitä ukko oikein aikoo? Kukaan ei luvannut ajaa täysillä.
Taisi selvitä pystyykö hän käsittelemään pyörää.
Mittari näyttää 150, ja hän jätti meidät kuin seisomaan.
- Katsokaa hänen menoaan! - Noin sitä pitää, Burt.
Pitäkää se paikoillaan.
Saitteko? Älkää päästäkö irti.
Olipa pettymys.
- Burt, kuinka meni? - Huonosti.
- Mikä on tuomio? - Kun vaihdoit suurimmalle vaihteelle, -
- jäimme kuin märkä rätti. - En saanut edes vaihdettua kakkosvaihteelle.
Tulppiin kertyi öljyä ja minun piti antaa lisää polttoainetta nostamalla kierroksia.
Uskon, että näemme puhutko totta.
Tarkoitatko, että saan ajaa virallisen aika-ajon?
Tarkoitan juuri sitä.
Et usko, mitä tämä merkitsee minulle, Otto. 25 vuotta olen odottanut tätä hetkeä.
Joskus täytyy hieman joustaa säännöissä, tämä on sellainen päivä.
Kiitos koko sydämeni pohjasta. Kiitos.
- Burt! - Mitä?
- Mitä he sanoivat? - Mitä tapahtui?
He sanoivat, että saan ajaa.
Hienoa!
- Miksi sitten apea ilme? - Se alkaa vasta selvitä minulle.
Minulla on melkoinen ongelma.
Heti kun ylitän 180 kilometrin tuntivauhdin, alkaa hitonmoinen huojuminen.
Se ainakin näytti vakaalta kuin edellinen vaimoni.
Minulla on teoria, ja uskon olevani oikeassa. Tarvitsen noin 20 auton akkua.
20?
- Onkohan ihan oikein varastaa nämä akut? - Emme varasta, teemme niistä muistoesineitä.
Varo akkuhappoa.
Mitä teemme niille nyt?
- Lainaamme joltakulta puhalluslampun. - Puhalluslampun?
Mitä teemme kaikella tällä metallilla?
Kun tämä jäähtyy, meillä on lyijylevy.
- Mitä teet lyijylevyllä? - Asetan sen moottoripyörän etuosaan.
- Sekö on suunnitelmasi? - Kyllä.
Painekeskipiste täytyy saada painopisteen taakse.
Jos se ei mene oikein, ohjaus tekee pyörälle kalan pyrstön.
Mitä tarkoitat kalan pyrstöllä?
Perä heiluu kuin kalan pyrstö. Niin tapahtui tänään koeajon aikana.
Joten paniikissa nostin pääni ylös tuulilasin takaa ja yhtäkkiä pyörä alkoi -
mennä suoraan ja tajusin ratkaisseeni ongelman nostaessani pääni ylös.
- En ymmärtänyt. - En minäkään.
Minäpä näytän. Anna se tänne.
- Mitä sinä teet? - Kuvitelkaa tämä sikari moottoripyöräkseni.
- Älä pistä reikiä sikariin. - Nyt pidän sitä keskeltä kiinni -
ja puhallan siihen tällä tavoin. Näettekö, kuinka epävakaa se on?
Mutta jos minä... siirrän... - Ei taas.
Painekeskipisteen tähän ja puhallan.
Se on paljon vakaampi nyt. Painekeskipiste on painopisteen takana.
- Sitä yritän korjata lyijylevyllä. - Olet aika näppärä.
Minun pitää vain testata teoriani, ennen kuin ajan aavikolla.
Ajattelin mennä täältä rajan yli Nevadaan, -
missä ei ole nopeusrajoituksia ja käyttäisin lyijylevyä.
- Huomenta. - Huomenta.
- Tiedätkö kuinka lujaa ajoit tuolla? - Noin 250 kilometriä tunnissa.
Kuulostaa oikealta.
- Kuinka hän aikoo selviytyä tästä puhumalla? - Nyt on kyllä kusiset paikat.
Mikäs tämän vehkeen tilanne on? Eihän sinulla ole edes kilpiä siihen.
- Se on rekisteröity Uudessa-Seelannissa. - Uudessa-Seelannissa?
Aivan, olen kotoisin sieltä.
Tietysti, ja nyt kerrot, että tämä kapistus on rekisteröity ajokäyttöön?
- Kyllä, Uudessa-Seelannissa. - Niinpä tietysti.
Mitä jos ottaisit rennommin täällä Nevadassa?
Vaikka meillä ei olekaan rajoituksia, -
- emme halua ihmisten tappavan itseään. - Kuulostaa ihan hyvältä.
- Hauskaa päivää sitten vain. - Kiitos.
Burt, onko kaikki hyvin?
Nyt on niin, että meidän pitää antaa lyijylevylle kenkää.
- Kenkää? - Niin, monoa.
Lyijylevyn on lähdettävä. Kenen typeryksen idea se oli?
Sinun.
Ei kai auta, kuin ajaa sitä sellaisena kuin se on.
- Entä vapina huippunopeudessa? - Katsotaan sitä sitten.
- On toinenkin murhe. - Mitä nyt?
Kun pääsen vauhtiin, -
pakoputkesta tulee mieletön lämpöaalto.
Toivottavasti se ei grillaa jalkaani.
Entä jos käärit asbestikangasta sen ympärille? Sen luulisi toimivan.
Hyvä idea.
- Onko vielä muita pulmia kertomatta? - On, pumppuni.
- Onko sinulla huono sydän? - On.
- Hei, Burt. - Niin?
Minulla on sinulle pieni yllätys.
- Mitä? - Sulje silmäsi ja ojenna kätesi.
- Mitä? - Sulje nyt vain silmäsi.
- Minkä takia? - Koska sanoin niin, usko jo.
- Kävele vain eteenpäin. - Wendy, et kai aio tehdä minusta pelleä?
En ikinä tekisi niin, Burt. En koskaan.
Käänny ympäri.
No niin.
Ojenna nyt kätesi.
Pistä tämä taskuusi.
Nyt voit avata silmäsi.
Mitä te oikein tuijotatte?
- Mitä tämä on? - Burt, -
me täällä tasangolla äänestimme sinut vuoden urheilijaksi, -
koska tietääksemme kukaan ei ole ennen matkustanut noin kaukaa nopeusajoihin.
Normaalisti ojentaisimme sinulle pokaalin, -
mutta sinun tapauksessasi ajattelimme, että muutama lisätaala, -
voisi sopia paremmin, joten pistimme hatun kiertämään.
Hyvä tavaton!
Olen sanaton.
Kiitos teille kaikille.
Oikein paljon kiitoksia.
Olen pahoillani, etten osaa sanoa mitään.
Aika uskomaton olo, -
sillä tänne tuleminen täytti vanhan unelman.
Yritän olla luottamuksenne arvoinen.
Vanhan pyöräni alkuperäinen huippunopeus oli 87 kilometriä tunnissa.
Ajattelin tänään vähän parantaa sitä.
Autot ovat lähtöviivalla. Seuraavana numero 86.
Kuljettaja odottaa valmiina työntöautoa.
Seuraava kilpailija on Burt Munro kaukaa Uuden-Seelannin Invergargillista.
Burt Munron osallistuminen hyväksyttiin vasta eilen.
Burt, mistä sait tämän kankaan?
- Mitä? - Kysyin, että mistä sait tämän?
Revin vanhan sähköpeiton auki ja otin asbestikankaan sieltä.
Toitko sydänlääkkeet?
- Oletko kunnossa? - Parasta ottaa yksi.
He ovat lähes valmiita. Vauhtia, mennään.
Siinä lukee, että se voi aiheuttaa uneliaisuutta, -
- eikä koneita saisi käyttää. - Tiedän kyllä.
- Etkä saisi ottaa kahta kerralla. - Yksi minulle ja toinen pyörälle.
Nitroglyseriinillä sen pitäisi kulkea kovempaa.
Otahan tästä, kultaseni.
Sillä lailla.
- Olemme lähes valmiita. - No niin, nyt mennään.
- Pitäkää se paikallaan. - Ajolasit.
- Mitä? - Laita ajolasit.
Jalkani eivät mahdu sisälle asbestikankaan takia.
- Otetaan se pois. - Jalkasihan paistuvat.
Vähät siitä. Minulla on varasuoja.
- No niin, Burt. - Laitetaan ajolasit.
- Onko jo? - Tiedät reitin.
- Tule ehjänä takaisin. - Mennään. Työntäkää!
Työntäkää kovempaa, kaverit!
Työntäkää.
Aja suoraan.
Hoida homma, Burt. Anna mennä vaan!
Anna mennä, Burt!
- Anna mennä, Burt! - Pystyt siihen, Burt!
Hänellä ei ole laskuvarjoa eikä jarruja.
255,318.
Ensimmäinen maili, 255,318 kilometriä tunnissa.
- Mene, Burt! - Anna palaa!
- Anna meille ylpeyden aihetta, kulta! - Burt!
270,243.
Toinen maili, 270,243 kilometriä tunnissa.
- Riko ennätys, Burt. Anna mennä! - Vauhtia, Burt.
Kolmas maili, 275,795 kilometriä tunnissa.
Neljäs maili, 277,588 kilometriä tunnissa.
- Hyvä! - Niin sitä pitää!
Viides maili, 295,627 kilometriä tunnissa.
311,775.
Kuudes maili, 311,775 kilometriä tunnissa.
Anna mennä!
- Anna mennä, Burt. Pystyt siihen! - Anna mennä!
Seitsemäs maili, 312,552 kilometriä tunnissa.
- Mitä se näyttää? - 324,848.
Kahdeksas maili, 324,848 kilometriä tunnissa.
Hyvät naiset ja herrat, uusi maailmanennätys on -
324,848 kilometriä tunnissa.
Burt, toivottavasti saat sen pian pysähtymään.
- Hän on palannut! - Minne?
Omalle kotiplaneetalleen, sillä täältä hän ei varmasti ole.
Grillasin omat jalkani.
Tein sen.
Tom, voitko vastata? Käteni ovat märät.
- Haloo? - Tämä on Yhdysvaltain vastapuhelu -
herra Burt Munrolta, hyväksyttekö veloituksen?
- Äiti, tämä on Burtin vastapuhelu. - Onko? Hyväksy se!
- Äitini käski hyväksyä puhelun. - Jatkakaa, herra.
- Hei, Tom. Oletko se sinä? - Olen.
Burt täällä. Tein sen, Tom. Se on maailman nopein Indian.
Onko? Isä!
Burt teki sen! Hän teki uuden ennätyksen.
- Mitä kuuluu? - Terve, kaveri!
- Hei, Duncan. Kiitos. - Onneksi olkoon, Burt.
- Tervetuloa kotiin, Burt. - Hei, George.
- Olet tehnyt tästä paikasta kauniin. - Olemme ylpeitä sinusta.
- Teit Invercargillistä kuuluisan. - Niinpä taisin.
- Mitä suunnitelmia sinulla on? - Nyt täytyy paiskia paljon töitä, -
jos palaan takaisin Bonnevilleen ensi vuonna.
- Lisää aikaisia herätyksiäkö? - Aivan.
- Hei, rakas. Mukava olla täällä. - Tervetuloa kotiin.
- Hei, Tom. - Hei, Burt.
Mitä kuuluu, poika? Hauska nähdä sinua.
Oletko kasvanut?
Huolehdin sitruunapuustasi, niin kuin käskit.
Huolehditko? Se näyttää voivan hyvin.
Kaunis.
- Ruokin kanat. - Ruokitko?
- Äiti keitti kaikki munat. - Niinkö?
- Olivatko ne hyviä? - Olivat.
- Onko sinulla avain? - Tässä.
- Kiitos. - Huolehdin siitä.
- Tiedän. - Kuinka kovaa ajoit?
Hyvin kovaa. Ajoin yhden kerran yli 300 kilometrin tuntivauhtia.
Mitä tapahtuu, jos aukaisee suun sellaisessa vauhdissa?
Luultavasti housujen takapuoli repeäisi.
Katsotaan.
Mukava olla kotona omassa murjussa.
Burt yritti aina vain ajaa kovempaa moottoripyörällään.
Hän palasi Bonnevilleen yhdeksän kertaa rikkomaan useita nopeusennätyksiä.
Burtin vuoden 1967 ennätys alle 1000-kuutioisissa moottoripyörissä on yhä voimassa.